Vuosisadan kestäneen karmivan terrorin jälkeen -
epäkuolleiden kuningas löydettiin korkealta Karpaatian vuorilta.
Vuosien ajan moni oli vannonut -
tuhoavansa hänet. Kaikki epäonnistuivat.
Vihdoinkin vastustajalla oli tarvittavaa tietoa -
vampyyreistä tehdäkseen kaikesta lopun.
Tämä oli hänen loppunsa.
Tuhansia oli orjuutettu säädyttömän vampirismikultin toimesta.
Nyt kaiken alkulähde oli tyrehdytetty.
Vain muisto säilyi.
Muisto pahimmasta olennosta, jota maailma oli koskaan nähnyt.
DRACULA - PIMEYDEN RUHTINAS
Rauhoittukaa, rouva Koenig.
Rouva Koenig, tiedät että tämä on parhaaksi.
Riski on liian suuri toimiaksemme toisin.
Ymmärrättehän? Teidän on pakko ymmärtää.
Rouva Koenig. Sanokaa, että olette samaa mieltä.
Kiirettä, pappi. Pian on pimeää.
Pyydän, rouva Koenig.
Hyvä on. Sitten teemme sen ilman suostumustanne.
Ei! ÄIkää! Ette saa!
Hän tyttäreni, lapseni. Pyydän, älkää!
Barbaarit.
Tämä ei kuulu teille.
Ratsastaisinko 50 kilometriä tässä säässä, ellei tämä kuuluisi minulle?
Olet häpeäksi asullesi. - Emme voi ottaa riskiä.
Riskiä? Mitä riskiä?
Lapsi on kuollut, Jumalan mies. Ymmärrätkö? Ei muuta.
Et voi olla varma. - Tottakai olen varma.
Viekää hänet kirkkomaalle. Hautaamme hänet oikein. -Minä en lue rukousta.
Minä hautaan hänet. Tehkää kuten sanon.
Tehkää kuten sanon. -Olet toimialueesi ulkopuolella. Valitan piispalle.
Tee niin, ja kerro, että estin sinua häpäisemästä ruumista.
Vai onko parempi, että minä kerron? -On oltava varma.
Olette typerä, Isä. Vielä pahempaa.
Olette taikauskoinen pelokas typerys.
Pitäkää huoli, ettei minun tarvitse ratsastaa tänne enää.
Juuri noin. Vakaasti vain.
Äläkä pysähdy hengittämään.
Hienoa.
Parempaan en pysty. - Hyvä yritys.
Kierros taas kaikille. - Kiitos, herra.
Hän tarjosi juuri kierroksen kaikille. -Tiedän.
Charles liioittelee. - Pari shillinkiä, meillä on varaa.
Se ei ole asian ydin.
Tyytymättömyys loistaa kasvoistasi, Helen. Mikä hätänä?
Asia ei kuulu minulle, mutta tuo oli kolmas tarjoamasi kierros kaikille.
Tiedän. -He eivät arvosta sitä, heistä sinä olet typerys.
Helen, teen kaiken itselleni, en muille.
Entä sinä, Alan. Vastustatko myös nuoremman veljesi avokätisyyttä?
Lopetin vastustelun tai myöntelyn toimillesi kauan sitten.
Fiksu mies. Näetkö, Helen? Alan tietää millainen olen.
Hän hyväksyy sen. Mikset sinäkin. - Typeryys on typeryyttä.
Meidän on noustava aamulla aikaisin, joten menkäämme nukkumaan.
Se on hyvä idea.
Mitä otatte? - Kaatakaa minulle viiniä.
Mitä tuijotatte?
Valkosipulia pitämään möröt poissa. Ei ole mitään mörköjä enää.
Vaikka olisikin, tämä ei tehoisi.
Ettekö ymmärrä, että se on ollut ohi jo kymmenen vuotta.
Arvon naiset, voinko lämmitellä takkanne edessä?
Tottakai. Charles, anna papin istua takan ääreen.
Seison mielummin.
Näin on helpompi lämmitellä.
Nyt on parempi. Onneksi kutsumukseni ei kiellä lämmittelyä.
Viimeisiä jäljellä olevia nautintoja.
Vaikutatte mieheltä, joka ottaa nautintonsa tosissaan.
Kyllä, todellakin. Nautinto elämässä on tärkeää.
Mitkä ovat vaihtoehdot? Helvetintuli vai..?
Ei, olen varma että lämmin selkämys ja lasi viiniä ovat mukavampia.
Nämä ovat maallisia aarteita, joista tulee nauttia.
Saanko kysyä, mitä neljä hurmaavaa englantilaista tekee Karpaatialla?
Saanen esitellä. Olen Charles Kent. Tässä vaimoni, Diana.
Veljeni Alan ja hänen vaimonsa Helen.
Isä Sandor, Kleinbergin apotti palveluksessanne. Istukaa.
Isä...
Matka Kleinbergistä on varmasti vaarallinen matkustettavaksi.
Lisää maallisia paheita. Aina luostarista poistuessani otan tämän mukaani.
Luostariveljet pitävät sitä rukouskirjana pakanoiden varalle.
Olen varma, että he uskovat kyyhkyt -
joita tuon matkaltani putoavan taivaalta Jumalan toimesta.
Metsästättekö myös?
Ei. Kiipeilyä ja maisemia. Matkustaminen avartaa.
Ihailtavaa, mutta kyseenalaistan kohteenne.
Mikään täällä tuskin avartaa. - Ette arvosta seurakuntaanne?
Eivät he ole minun. En sietäisi heitä.
En sietäisi heitä!
Kleinbergissa on erilaista. Toivottavasti tulette, voitte yöpyä luostarissa.
Veljet toivottaisivat tervetulleiksi. - Kiitos, Isä. Kuulostaa hyvältä.
Aikataulu ei anna periksi. Huomenna menemme Carlsbadiin.
Voimme toki muuttaa suunnitelmia. -Suosittelen niin.
Kiitos kutsusta, mutta kuten vaimoni sanoi, meillä on valmis aikataulu.
On sama, tuletteko Kleinbergiin. Kunhan ette vain mene Carlsbadiin.
Olen kuullut, että siellä on kaunista. - Kaunis on "Atropa Belladonnakin".
Lemmonmarja, myrkyllinen.
Olemme kokeneita kiipeilijöitä. - Kiipeilyllä ei ole asian kanssa tekemistä.
Saatatte pitää minua erikoisena pappina... Ehkä olenkin.
Pidän ihmisten järisyttämisestä, mutta osaan olla vakavakin.
Kun sanon, ettette mene Carlsbadiin, ottakaa opiksenne.
Isäntä! -Niin, pappi? - Tuokaa hevoseni ulos.
Oli mukava tavata teidät.
Noudattakaa ohjettani. Pysytelkää edes poissa linnasta.
Linna? Kartalla ei ole linnaa? Olisin huomannut.
Se, ettei linna ole kartalla ei tarkoita etteikö sitä olisi.
Pysykää poissa sieltä.
Naiset.
Outoa.
Älä hätiköi, pappi erehtyi. Jos linna olisi, se olisi kartalla.
Erehtyi tai ei, se selviää huomenna.
En välitä vaikka maksaisit mitä, en aja pidemmälle.
Älä ole typerä, sovit ajavasi meidät Carlsbadiin.
Voitte kävellä, sinne on vain 2 kilometriä. -Kävellä? Oletteko hullu?
Te olette hulluja.
Älä viitsi, pian on pimeää. - Siksi en ajakaan pidemmälle.
Ei ole vikamme, että pyörä irtosi ja olemme neljä tuntia myöhässä.
En väitäkään. Sanon vain, etten aja pidemmälle.
Katsokaa tuonne. Linna.
Mikä tuo paikka on? - Mikä paikka?
Linna. - En näe mitään linnaa.
Koska ette katso sitä, idiootti.
Hyvä on, väittely riittää. Naiset ulos.
Heti! Ottakaa heidät ulos!
Paras tehdä mitä hän sanoo.
Anna olla, hän on maantierosvo, joka haluaa matkatavaramme.
Palaan huomenna kaksi tuntia aamunkoitosta.
Jos olette tässä silloin, vien teidät Carlsbadiin.
Hän ei ollutkaan rosvo. Ehkä pitäisi olla kiitollinen.
Miksi hän sanoi palaavansa aamunkoiton jälkeen?
Hän pelkää pimeää. - Vitsailit. -Tietenkin.
Hänet pitäisi ilmoittaa viranomaisille. - Emme ole Englannissa, Helen.
Täällä tuskin on viranomaisia jolle ilmoittaa, eikä se hyödyttäisi mitään.
Miksei hän katsonut tuota paikkaa?
Sandor oli oikeassa linnasta.
Miksi kaikki kiistävät paikan olemassaolon? Jopa kartta.
Ehkä voimme yöpyä siellä. - Hän varoitti meitä paikasta.
Olen samaa mieltä.
Siinä on vaihtoehto.
Mielummin tuo. - Samaa mieltä.
Hyvä on, katsotaan sisään.
Siinä ei ole ohjastajaa? - Saammeko pysäytettyä sen?
Yritetään! - Charles, ole varovainen!
Olette tervetulleimmat hevoset, joihin olen koskaan törmännyt.
Eikö olekin outoa?
Ei ole lahjahevosta suuhun katsominen, etenkään kahta vankkurilla.
Alan on oikeassa, tämä on outoa. -Olen samaa mieltä.
Ainakaan meidän ei tarvitse yöpyä hökkelissä. Tuletteko kyytiin?
Hyvä. Lastataan tavarat. Helen, pitele hevosia.
Diana, pitele sinä niitä.
Tule, kultaseni.
Carlsbad? - Carlsbad.
Kääntykää ympäri. Ne menevät väärää tietä!
Takaisin! Takaisin!
Mikä hätänä? - Ne menevät väärää tietä.
En saa käännettyä niitä!
Takaisin!
Takaisin! Pysähtykää!
Hyvä on, kaunottaret. Menemme pillinne mukaan.
Hän ei pysty hallitsemaan niitä.
Onkohan isäntänne yhtä vieraanvarainen kuin te?
Mitä tuumaat? - Ne eivät ole lainkaan hevosia.
Ne ovat Bernhardilaisia koiria valepuvussa pelastamassa matkailijoita.
Pidimme aika mekkalaa saapuessamme, luulisi jonkun tulevan avaamaan.
Jos ei toivottamaan tervetulleiksi niin ainakin häätämään pois.
Ei kannata miettiä tilannetta tässä.
Mennään sisälle. Naiset.
Ei, Charles. -Et kai halua viettää yötä siinä hökkelissä?
Täällä on aavemaista.
Otetaan selvää kuinka aavemaista.
Ovi on auki.
No?
Haloo?
Onko siellä ketään?
Olet oikeassa, Helen. Tämä on hieman aavemaista.
Minusta meidän ei pitäisi mennä sisälle. -Meidän on pakko, tulkaa.
Pysähtykää!
Mitä nyt?
En tiedä.
Jos olisitte kuunnelleet minua risteyksessä, emme olisi nyt tässä.
Jos olisin kuunnellut sinua, olisimme yhä Englannissa. -Olisiko se huono asia?
Halusit laajentaa näkemyksiäsi. - Varsinaista opetusmatkailua.
Tämä olisi opettavaista, jos tietäisimme mistä on kyse.
Lopettakaa kumpainenkin.
Anteeksi, Helen. - Katsokaa.
Mikä hätänä, kultaseni? - Pöytä on katettu neljälle.
Ymmärrättekö? Ensin vankkurit toivat meidät linnalle ja nyt illallispöytä.
Meitä odotettiin. -Naurettavaa. Kuinka se olisi mahdollista?
En tiedä, mutta meitä odotettiin. - Ei. Alan on oikeassa, kultaseni.
Kohta neljä ihmistä laskeutuu nuo portaat alas tullakseen illalliselle.
Jos täällä on ketään, he ovat täysin kuuroja.
On yksi tapa selvittää asia. -Ei!
Emme voi jäädä tänne. Meidän on lähdettävä heti.
Kaikki on kunnossa, kultaseni. -Ei ole!
Ei ole. - Istu hetkeksi alas.
Charles. Et saa mennä yläkertaan.
Hän käy vain parissa minuutissa katsomassa onko ketään paikalla.
Palaan ennen kuin huomaatkaan. -Charles!
Kaikki on hyvin, Helen. Huomaat vielä.
Haloo?
Alan, tule tänne hetkeksi.
Tämä on jonkun makuuhuone. - Tule tänne.
Kenen matkatavarat nämä ovat? Ne ovat sinun, eivätkö olekin.
Minne menet? - Seuraavaan huoneeseen.
Alan!
Meidän tavaramme ovat tuolla.
Anteeksi, jos säikytin naiset. Se ei ollut tarkoitus.
Miksi ette näyttäytyneet aiemmin?
Purin tavaroitanne. Toivon, että huoneet ovat miellyttävät.
Ne ovat hienot, mutta emme ymmärrä tilannetta.
Isäntäni on tunnettu vieraanvaraisuudestaan.
Jos olette valmiita, tarjoilen illallisen nyt.
Kiitos, sir.
En vieläkään ymmärrä. - Lähdetään täältä.
Illallinen kuulostaa hyvältä ajatukselta. -Olen samaa mieltä.
Mutta Helen, et voi. - Miksen?
Kymmenen minuuttia sitten olimme hylättynä kylmässä kaukana kaikesta.
Nyt meillä on lämmin, saamme ruokaa, -
ja jos miehen isäntä on vähääkään mitä luulen, meitä myös viihdytetään.
Diana on oikeassa. Istutaan alas.
Mikä on nimesi? - Klove, sir.
Liittyykö isäntäsi seuraamme? - Valitettavasti ei.
Onko hän huonovointinen? - Hän on kuollut.
Anteeksi, jos vaikutan uteliaalta, mutta voitteko selittää. -Selittää, sir?
Vaikutti, että odotitte meitä.
Illallinen, huoneet, vankkuri... Kaikki.
Tottakai, sir. Isäntäni on kuollut, -
mutta hän jätti ohjeet, että linnan on aina palveltava vieraita.
Toteutan vain hänen toivettaan. -Ymmärrän.
Kuka oli isäntäsi? -Hänen nimensä oli Kreivi Dracula.
Vanhaa ja hienostunutta sukua.
Hänen vaakunansa on takan yläpuolella.
Kantaako kukaan suvun vaakunaa enää?
Isäntäni kuoli suvun viimeisenä, ja hän hyväksyi asian.
Suonette anteeksi.
Keitto on herkullista.
Hieno mies, kun halusi linnansa olevan aina avoinna vieraille.
Ehkä saamme aamulla laskun. - Emme varmasti. -Vitsailin vain.
Aivan kuin kuljettaja olisi tiennyt, että hylätessään meidät teki palveluksen.
Hän oli peloissaan.
Me olimme kaikki aluksi, Helen. Selittämätön on aina pelottavaa.
Sinunkin on myönnettävä, että tämä voittaa yön halonhakkaajan mökissä.
Minua pelottaa yhä. En tiedä miksi, mutta pelottaa yhä.
Minäkin olin aluksi ymmälläni, mutta asiaan on saatu selitys.
Isä Sandor yritti varoittaa meitä tästä paikasta.
Hän yritti varoittaa meitä!
Hän vain halusi meidät vieraikseen Kleinbergiin.
Uskon, että olemme todella onnekkaita.
Otetaan kaikki irti Kreivi-vainaan vieraanvaraisuudesta ja nautitaan illasta.
Malja hänelle.
Levätköön hän rauhassa.
Kreivi Dracula.
Arvaa kuka?
Horace Peabody. - Heti oikein.
Piditkö viinistä, sikarista ja miesten keskusteluista?
En, mutta se vaatiikin naisten... Kuka on Horace Peabody?
Vanha tuttavani ajalta ennen sinua.
Ei ole aikaa ennen minua, olit koulutyttö saparoissa.
Jopa koulutytöillä on hetkensä. Pidä kiirettä, minulla on kylmä.
Onko sänky mukava? - Ei oikeastaan, se on muhkurainen.
Ehkä Horace Peabody on siellä? -Hän oli herrasmies.
Tämä on muhkurainen. -Hyvä. Helen saa muuta moitittavaa.
Helen oli outo. - Hän on aina tuollainen.
Pari tuntia poissa kotoa Lontoosta ja kaikki on huonosti.
Tämä ilta oli erilainen. Hän ei valittanut.
Hän pelkäsi. Hädintuskin koski illalliseensakaan.
Se oli hyvä illallinen. -Huomasitko, kuinka hän katsoi olkansa yli koko ajan?
Klove pelotti häntä.
Myönnän, että hän ei ole rauhoittavin henkilö ympärille.
Hyvä että sinäkin huomasit. Luulin, että huomasimme vain Helenin kanssa.
Mikä hänessä on?
En tiedä, hän on vanha ja tunkkainen, ei järin puhdaskaan.
Luuletko, että hän teki illallisen? - Ei aavistustakaan, kultaseni.
Paikassa ei juurikaan ole palvelijoita.
Niin, Klove?
Onko muuta, mitä rouvan kanssa haluatte?
Ei kiitos. - Toivotan hyvää yötä.
Hän on outo. - Outo ja pelottava.
En sanoisi noin rajusti.
Kukaan teistä ei ymmärrä, että täällä on pelottavaa.
Kaikki tässä paikassa henkii pahuutta. -Meillä oli rankka päivä.
Ei se ole sitä.
Koko tilanne on kuin painajainen.
Odotan koko ajan herääväni ja toteavani, ettei tätä tapahtunut.
Se on totta!
Pahinta on, että olen ainoa, joka näkee sen.
Lähdetään, Alan. Pyydän. - Naurettavaa.
Tarkoitan sitä! - Tiedän sen.
Aamulla olet unohtanut kaiken tämän. Näet vielä.
Aamu ei koita meille.
Mikä hätänä?
Kutsuit minua. - En, mene nukkumaan.
Sanoit "Helen". - En sanonut.
Joku kutsui nimeäni. - Näit unta.
Alan. Mitä se on?
No? -Se on Klove. - Klove?
Mitä hän tekee? - En tiedä.
Aivan kuin hän raahaisi arkkua käytävässä.
Otan selvää. -Alan. Älä jätä minua yksin.
Olen poissa vain hetken. Lukitse ovi jälkeeni.
Rouva. Miehenne. Tulkaa nopeasti.
Herätän muut.
Klove?
Löysitkö heidät? -En. - Heidän tavaransa ovat poissa.
He ovat täällä jossain. - Etsimme jo kaikkialta.
Haluan lähteä. -Emme voi lähteä ilman heitä.
Pyydän, Charles. Minua pelottaa.
Hyvä on. Tule.
Ei, Charles, en voi sallia sitä. - Minun on pakko palata.
Hae kylästä ensin apua.
Mitä apua? Kyläläisten mielestä linnaa ei ole edes olemassa.
Sitten tulen mukaasi. -Ei. Tästä asiasta ei neuvotella.
Sinä pysyt täällä. Minä menen linnaan. Piste.
Ymmärsitkö?
Hyvä on.
Kello on 14:30. Palaan 18:30.
Silloin on jo pimeää! - Ethän pelkää pimeää.
Pysyn täällä. - Olet turvassa.
Yritän palata pian.
Ole varovainen. - Tottakai olen.
Klove?
Toivottavasti en säikäyttänyt teitä, rouva. -Klove, mitä teet täällä?
Miehesi lähetti minut hakemaan teitä. -Miksi?
Hän kertoo teille kaiken.
Olen odottanut sinua, Diana. -Helen.
Missä Charles on?
Jokin on vialla, eikö olekin.
Missä Alan on? - Kaikki on hyvin.
Tule, nainen.
Missä Charles on? - Et tarvitse Charlesia.
Seis!
Päästä hänet menemään.
Charles-rakas, anna kun suutelen sinua.
Charles! - Diana, pysy poissa!
Charles!
Diana!
Charles! Vankkurit!
Varoitin teitä menemästä lähelle linnaa, Herra Kent.
Luin vampyyreistä vuosia sitten. Pidin tarinoita milikuvituksen tuotteina.
Olisivatpa ne, Herra Kent.
Karpaatian vuoristossa vampirismi on totta.
Tämän säädyttömän kultin alkulähde oli Dracula.
Luulin, että pääsimme hänestä. Viimeinen kirjattu havainto on...
Tässä... Kymmenen vuotta sitten.
Kertomasi perusteella veljesi oli alkuvoima hänen uudelleensyntymiselleen.
Sitten minun on tapettava hänet. - Et voi tappaa jo kuollutta.
Hän on epäkuollut, Herra Kent. Hänet voi tuhota, muttei tappaa.
Kuinka? - Tapoja on monia.
Hänen lepopaikkansa voidaan etsiä päivällä ja lävistää sydän seipäällä.
Hänet voi altistaa suoralle päivänvalolle.
Juokseva vesi hukuttaa hänet. Risti polttaa häntä.
Hän ei ole vahingoittumaton. - Saat sen kuulostamaan helpolta.
"Nylkeäkseen kissan, se on ensin saatava kiinni. "
Se ei ole helppoa. Päinvastoin.
Se on äärimmäisen vaikea ja vaarallinen tehtävä.
Hänellä on auttajia. Normaaleita ihmisiä, jotka eivät ole vampyyreitä, -
jotka syistä joita emme tunne, ovat hänen vallassaan.
Klove on sellainen. Hän on viettänyt koko elämänsä linnassa -
odottaen tilaisuutta, jonka tarjositte viime yönä.
Tilaisuus elvyttää hänen isäntänsä.
Kuinka hän voi? -Hyvin. Vuorokauden kuluttua hän on uusissa voimissa.
Ludwig haluaa tavata teidät, Isä.
Tulkaa, Kent. Ludwig kiinnostanee teitä. Hän oli myös matkailija.
Löysin hänet eräänä yönä Draculan linnan liepeiltä.
Hän oli kokenut jotain, joka vei hänen muistinsa.
Toin hänet tänne. Hän on ollut täällä 12 vuotta.
Hän on tahraton sielu ja loistava kirvesmies.
Päivää. - Päivää, Isä.
Miten voin auttaa? - Etsin suojaa yöksi.
Olen pahoillani, mutta on ohje olla päästämättä ketään sisään.
Voitte levätä tässä, lähetän ruokaa tänne.
Kiitos, Isä.
Ainutkertaista... Loistavaa...
Lentäkää pois, Peter ja Paul.
Kärpäsiä, Ludwig?
Pieni aperitiivi vain, Isä Sandor.
Halusitte nähdä? -Sain kolmannen kannen valmiiksi ja haluan mielipiteenne.
Onko se ainutkertainen vai pelkästään loistava?
Ainutkertainen. Vai mitä, Herra Kent. -Kaunis.
Hienoa. Voitte mennä nyt.
Näkemiin, Ludwig. - Pyydän, jos haluan apuasi.
Miksi turvatoimet? -Hän on harmiton, mutta välillä hän romahtaa.
Tule. Meillä on asioita puhuttavana.
Asia on siis sovittu. Heti kun vaimosi on kunnossa, lähetämme hänet Englantiin.
Sitten teemme mitä on tehtävä.
Revimme linnan kivi kiveltä palasiksi, että löydämme hänet.
En ymmärrä, miksemme voi aloittaa heti.
On parempi odottaa, että Rouva Kent on turvallisesti poissa.
Viime yönä Draculalta vietiin saalis. Sinun vaimosi.
Hän nähnyt ja koskettanut vaimoasi.
Draculasta vaimosi kuuluu hänelle. Hän haluaa vaimosi kovasti.
Eihän hän tule tänne? - Epätodennäköistä.
Vaikka tulisikin, ei hän pääsisi sisään.
Tämän alueen ihmiset eivät ymmärrä, että -
vampyyri ei voi tulla sisälle, ellei ole kutsuttu.
Mutta jos on, valkosipulit eivät pidä häntä loitolla.
Kyllä, isäntä.
Anteeksi, kultaseni. Ei ollut tarkoitus herättää.
Oletko kunnossa? - Tottakai.
Sinusta olemme huolissamme. Sinut on saatava kuntoon, että pääset kotiin.
Kotiin... Kuulostaa ihanalta.
Milloin lähdemme?
En tule kanssasi aivan vielä. -Miksi et?
Minun tehtävä täällä ensin jotain. - Charles, et kai enää palaa sinne?
Minun on pakko, kultaseni. -Ei ole.
Charles, lupaa minulle ettet mene.
Puhutaan siitä aamulla. - Ei, vaan nyt.
Kultaseni. -En lähde täältä ilman sinua.
Rouva Kent, älkää puhuko. On tärkeää, että lepäätte.
Isä, kertokaa hänelle, että on hulluutta palata siihen paikkaan.
Miehesi on oikeassa, puhutaan asiasta aamulla.
Herra Kent, pyydän.
Diana.
Hyvää yötä. - Charles...
Hän on kunnossa aamulla, ja ymmärtää mitä on tehtävä.
Toivon, että olet oikeassa.
Löydät sieltä kaiken tarvitsemasi. Hyvää yötä.
Hyvää yötä, Isä. Kiitos. - Jumalan siunausta.
Diana.
Helen?
Päästä minut sisään. Ulkona on kylmä.
Niin kylmä...
Kaikki on hyvin. Pääsin häneltä karkuun.
Pyydän, Diana. Päästä minut sisään.
Kulta! Mikä hätänä?
Kaikki on hyvin.
Mitä tapahtui? Kerro, mitä tapahtui?
Laita hänet istumaan.
Pidä hänen kättään.
Jumalan nimeen, nyt riittää!
Veli Mark, hae sidetarpeita.
No? -Ehdimme juuri ajoissa.
Onko luostarissa vieraita? - Peltiseppä. Hän yöpyy ulkona.
Miksei minulle kerrottu aiemmin?
Laita Rouva Kentin ranteeseen voidetta ja sido se.
Tulkaa, Herra Kent. Hän voi hyvin. Tule.
Tämä estää heidän paluunsa päiväsaikaan.
Ellemme ole napanneet heitä siihen mennessä -
he altistuvat valolle ja tuhoutuvat.
Saimme naisen kiinni, hän piilotteli tallissa. -Dracula?
Ei. -Viekää hänet Ludwigin selliin.
Jos haluat nähdä Draculan synnyttämän kauhun tuhoutumisen, tulkaa mukaan.
Varoitan, että näky ei ole heikkovatsaisille.
Vie Ludwig ulos... Menkää Veli Peterin kanssa, kaikki on hyvin.
Muistakaa, Herra Kent, ettei nainen ole kälynne. Hän on kuollut.
Hän on pelkkä kuori täynnä silkkaa pahuutta.
Tuhoamalla sen, tuhoamme ainoastaan pahuuden.
Herra Kent, tulkaa katsomaan.
Ludwig, mitä teet ulkona huoneestasi? - Sitä käytetään tärkeämpään.
Isä Sandor lähetti kutsun liittyä hänen seuraansa hänen huoneessaan.
Tottakai. -Kaikki on kunnossa, ei tarvitse lainkaan huolestua.
Diana!
Hevoset! Nopeasti! -Seuraamme heitä, mutta emme paniikissa. Tule.
Viekää hänet selliinsä. Tulkaa, Herra Kent.
Tule, Ludwig. Tule mukaamme.
He suuntaavat linnaan. Siellä Dracula on turvassa, -
ja vaimosi menetettynä ikuisesti. Meidän on pysäytettävä heidät.
Sinne on yli päivän matka. - Se on meidän etumme.
Miten? - Pian on valoisaa.
Hän haluaa lepäämään arkkuunsa. Vaimosi on turvassa huomisiltaan.
Tässä.
On parempi, että pidät kiväärin. Olet tottunut siihen.
Ei. Emme ammu eläimiä, Herra Kent... Klove on ihminen.
Saatan joustaa joissain uskon säännöissä, mutta tiettyjä en riko.
Tule. Satuloidaan hevoset. Meillä on rankka matkapäivä edessä.
Hän yrittää linnaan. -Ehdimmekö ajoissa? -Meidän on pakko.
Emme ehdi! -Emme. Oikaistaan tästä.
Pysähtykää siihen!
Laskeutukaa alas.
Varo!
Tulkaa, Herra Kent! Kiirettä!
Diana!
Jumala olkoon ylistetty.
Ei. Vahdi sinä häntä. Minä hoitelen Draculan.
Pidä kiirettä! Päivä laskee!
On liian myöhäistä, Kent! Tulkaa pois sieltä!
Miksette ammu? - Se ei vahingoita häntä
Juokseva vesi.